Under första världskriget, för första gången-
- stred länder mot länder med dåtidens grova vapen.
Andra världskriget utkämpades på varje kontinent.
Vetenskapen frambringade nya vapen-
- som nådde nya höjder vad gäller förstörelsekapacitet.
Nu, med de senaste fruktansvärda vapnen-
- då alla varelser - på jorden hotas, kommer...
Ingen skulle ha trott-
- att mänskligheten bevakades av en högre intelligens.
Men på andra sidan rymden på planeten Mars-
- betraktade känlsolösa intellekt vårjord med avundsjuka ögon.
Långsamt och säkert smidde de planer mot oss.
Mars ligger mer än 225 miljoner km från solen.
I århundraden har den varit nära undergång.
På natten sjunker temperaturen under noll, även vid ekvatorn.
Invånarna på den döende planeten såg ut i rymden med instrument-
- som vi inte drömt om-
- och sökte efter en annan värld dit de kunde flytta.
De kunde inte fara till Pluto.
Där är så kallt att atmosfären ligger frusen på ytan.
Samma sak gällde Neptunus och Uranus, tvillingvärldar i ständig natt-
- med en atmosfär av giftig metangas och ammoniakångor.
De övervägde Saturnus, attraktiv med sina månar och ringar-
- men dess temperatur är nästan 270 grader under nollpunkten-
- och har ett 24000 km tjockt istäcke på ytan.
Deras närmsta granne var Jupiter, med enorma klippor av lava och is-
- med väte brinnande vid topparna.
Lufttrycket är hemskt- tusentals kilo per kvadratcentimeter.
Dit kunde de inte fara, inte heller till Merkurius, planeten närmast solen.
Där finns ingen luft och temperaturen vid ekvatorn kan smälta bly.
Av alla de världar som varelserna på Mars kunde se och studera-
- var bara vår egenjord grön av växter, blå av vatten-
- med en molnig atmosfär fylld av fruktbarhet.
Det föll inte mänskligheten in att hotet var överhängande-
- eller att vi studerades från rymdens mörker.
Tills vi närmade oss Mars omloppsbana, en vacker sommar...
- Är det ett eldklot eller nåt? - Den är stor.
- Jag undrar var den tände. - Förmodligen halvvägs till Pomona.
Jag tänker se efter. Vem följer med?
Det här är Pine Summit. Jag ser rök.
- 160l30. - Azimut: 160 grader, 30 minuter.
Stor? Minst lika stor som nåt som tänt eld i Kalifornien.
Skicka över folk. Det har redan börjat brinna.
Nummer tre till distriktskontoret.
- Distriktskontoret här. Kom... - Läget är under kontroll.
Skicka tillbaka brandbilen, men stanna tills föremålet har svalnat.
- Nån borde kolla den. - Forskare fiskar i närheten.
De såg den säkert störta. Jag kontaktar dem. Hur ser den ut?
Den är för varm för att gå nära, men den är väldigt stor.
Jag har ett meddelande till er. Ni är från Pacific Tech, eller hur?
- Det har visst nappat. - Vill du ha?
Ja, varför inte.
Det gäller meteoriten.
Den ska vara en bjässe.
De ringde till oss uppe på berget. Jag tänkte ni var intresserade.
- Ungefär 1,5 mil härifrån. - Den störtade inte som en meteorit.
Det stämmer. Den kom ned med en stråle.
Det får ni forskare räkna ut.
Den är stor som ett hus och glödhet.
- Jag lånar er bil och tar en titt. - Vi borde åka tillbaka.
- Jag flyger ned Bilder i ditt plan. - Okej, försäkringen är betald.
- Eld? - Nej, jag röker den senare.
Såg du när den störtade? Jag såg den från mitt fönster.
Harold, titta hit en stund.
Gå lite åt sidan. Le...
Den måste ha glidit längs med ravinen.
Sen lade sig den lösa jorden ovanpå den.
- Största delen är begravd. - Det är 3,5 m djupt.
De är tunga. De kan nog inte bogsera den till ett museum.
Det blir ett fint utflyktsmål på söndagarna.
Bättre än en lejonfarm eller ormgrop. Vi behöver inte mata den.
- Vi kan sälja tamales och varmkorv. - Glass, läsk, souvenirer.
- Vi borde sätta upp bord. - Då tar folk med sig egen mat.
- Ska du gräva guld, Buck? - Tror du att du skämtar?
Det blir som att ha en guldgruva på bakgården.
Jag ska titta närmare på den.
- Där är den. - Den är fortfarande varm.
- Var försiktig, Buck. - Se dig för.
- Såg ni när den störtade? - Ja, jag fiskade uppe i bergen.
- Ni har många spön. - De andra flög tillbaka i mitt plan.
Varför gjorde den inte en större krater?
Den landade på sidan och gled. Det är vad jag tror.
En forskare är på väg hit, han berättar.
- Känner ni till Clayton Forrester? - Vad försöker han göra?
Han är bäst på astronomi och kärnfysik. Han vet allt om meteoriter.
- Ni verkar känna honom. - Jag skrev en avhandling om forskare.
- Tjänade det nåt till? - Jag tog min examen.
- Har ni en tändsticka? - Tyvärr, jag röker inte.
De hade Forrester på Times omslag. Där hamnar inte vem som helst.
- Så bra är han inte. - Ni känner honom inte ens!
- Jag känner honom litet grann. - Hur är han?
Tja, han är...
Ni är er inte lik i den där utstyrseln, men jag är glad att få träffa er.
Sylvia van Buren. Jag undervisar i bibliotekskunskap vid USC.
- Jag visste inte hurjag skulle stoppa er. - Ni bar inte glasögon i Time.
De är för att se på långt håll. På nära håll tarjag av dem.
- Man kan steka ägg på den. - Sanden håller inne värmen.
Onkel, dr Forrester. Dr Matthew Collins är pastor här.
Hur står det till?
Hör du!
Vad har du här? Det tickar som en bomb.
Det är en Geigermätare för att upptäcka radioaktivitet.
- Det är meteoriten. - Är den radioaktiv?
Ja. Det är svårt att förklara en sån reaktion.
- Titta. Den har fått spader. - Vi borde kanske få undan folk.
Jag sätter ut några vicesheriffer.
Meteoriten är antingen lätt, vilket är otänkbart, eller så är den ihålig.
Om den vore tung och solid, skulle den ha gjort en enorm krater.
Jag väntar tills den svalnar. Kan jag snygga till mig nånstans?
- Ni får gärna bo hos mig. - Jag tackar.
Den är inte sval förrän om 24 timmar. Vad gör man här en lördag?
- Inte mycket. - Det är squaredans i kväll.
Vi tar en titt till.
- Den är nästan sval. - Vi kan lika gärna gå hem.
- Det är ingen mening att stanna här. - Vi går.
Den rör på sig!
- Det är en bomb! - Den smällde inte i går...
- Den kanske smäller nu. - Det är en fälla. Kom.
Vänta litet.
Bomber skruvar inte upp sig.
Det är ingen meteorit. Det är säkert.
Det var det konstigaste jag sett, som den skruvar upp sig.
- Tack, doktorn. Har ni roligt? - Vet ni vad som slog mig?
Energin från en dans kunde skicka tillbaka meteoriten hem igen.
- Nån måste vara där inne. - Vem? Var tror du de kommer ifrån?
Jag läste att Mars är nära jorden nu. Det händer vart tjugonde år.
Människor från Mars...
- Vad tror du? - De kanske inte är människor som vi.
Människor behöver inte se ut som du och jag.
Om det är marsmänniskor borde vi visa att vi är fredliga.
- Nej, du vet inte vad det är. - Vi blir de första som tar kontakt.
Vi hamnar i alla tidningar.
Vi kunde gå fram med en vit flagga.
Jag har en gammal sockersäck i bilen.
Vad ska vi säga till dem?
"Välkomna till Kalifornien".
Kom nu.
Vi är era vänner!
Öppna!
- Hur ska de förstå oss? - Vi får använda teckenspråk.
Alla förstår att den vita flaggan betyder att man är vänligt sinnad.
- Hallå, öppna! - Kom ut, vi är era vänner!
- Vi hälsar er välkomna! - Vi är era vänner!
Inget hånglande i mörkret, gott folk.
- Finns det stearinljus? - Ljusen i stan har slocknat.
- Nån har hittat stearinljus. - Jag gillar när det är mörkt.
Ring elbolaget och fråga vad som hänt.
- Telefonen är trasig. - Telefonerna är inte på samma krets.
Vad säger de? Min hörapparat krånglar.
Vi spelar "Good Night Ladies" vid midnatt. Det är nu snart.
- Min klocka har stannat. - Jag har tiden.
- Min har också stannat. - Min också. Vad är det här?
Alla har stannat samtidigt.
Det finns bara en förklaring. Har du en nål?
Ser ni? Min klocka är magnetiserad.
Det slog ut telefonen också.
- Men allas klockor samtidigt? - Har ni en fickkompass?
- Nålen pekar inte norrut. - Den pekar mot meteoriten.
Släpp fram mig!
- Vad är det som händer? - Jag vet inte mer än du.
Se på branden där ute!
Kraftledningen har rasat. Det förklarar varför ljuset slocknade.
- Titta på bilarna? - Var är karlarna du lämnade här ute?
Titta!
Folket i stan följde efter oss. Släpp inte fram dem hit.
Ta skydd!
- Vad är det för en manick? - En maskin från en annan planet.
Vi borde varsko myndigheterna. Titta!
Sheriff, ni borde kalla på militär. Ni kommer att behöva dem.
Avstigning. Med språng.
Ta skydd längs åbädden. Ställ kulsprutorna här.
Marinsoldater har omringat ravinen.
Här står professor McPherson från Kanada.
Stämmer det att ni fått rapporter om meteoriter på andra platser. Kanada?
Inte i Kanada än, men i Bordeaux i Frankrike. Några i Spanien...
En ska tydligen ha landat i Italien.
Vi försöker hitta den andra meteoriten som landade här vid midnatt.
- Tror ni att de kommer från Mars? - Dr Forrester?
Det är möjligt. Det verkar vara klart att de kommer från en annan planet.
Om de är marsmänniskor, hur ser de ut? Större? Mindre?
Vad gäller marsianerna, vår gravitation skulle tynga ned dem.
Ni tror att de andas som vi. Vad tror ni om deras hjärta och blod?
Om de är från Mars, med hjärtan, så har de långsammare puls.
Deras sinnen kan vara annorlunda jämfört med våra.
De skulle t. Ex. Kunna känna lukten av färger.
Det är möjligt att de har mer än en hjärna.
- Två? Tre? Tänk på det, gott folk! - Det är bara spekulationer.
Vad vet vi om meteoritmaskinerna?
De drivs förmodligen av jetmotorer och styrs med ett gyroskopsystem.
Tack, dr Forrester.
Överste, kan ni berätta något om planet?
Det släpper en ljusgranat så fotograferna kan ta bilder.
Det pågår mycket mystisk aktivitet runt maskinen.
Ljussken och damm, som om de gräver sig ut. Nu börjar det igen!
Om det fortsätter, leder det planen på rätt kurs.
Piloten har precis strypt motorn. Det betyder att han släppt ljusgranaten.
Vi blir de första som får se inkräktarna från rymden.
De beskjuter planet med strålarna!
Ta skydd!
Vi befinner oss...
De skar av ledningen! De tog min bil!
De kommer snart ut ur ravinen. Vårt försvar måste vara redo.
Ni behöver förstärkningar.
- Det kommer mycket trupper. - Skickade ni efter 6:e armén?
Nej, överste Heffner har befälet.
Man vet aldrig var man hamnar om man går på squaredans.
- Det är D-24. - Det stämmer.
Förlägg observationsposten på den här kullen.
Gruppera granatgevären här. Carbon Canyon.
Lägg batteriet här. I dagsljus kan ni vara för utsatta, så var beredda att retirera.
- Ni får ge dem första stöten. - Det passar mig, sir.
Heffner... Halvbandfordon? Okej.
Ställ upp bakom Kulle tre.
Om målet rör sig, följ upp därifrån. Klart slut.
De har hittat den andra meteoriten.
Där är den ena, där är den andra. Vi står mitt emellan.
- Det är stan också. - Jag förvarnade dem om evakuering.
Alla har blivit varskodda.
- General Mann, jag väntade er. - Jag ska rapportera, inte lägga mig i.
Clayton Forrester, Vi har inte setts sen Oak Ridge.
Det här är pastor Collins, sheriff Bogany från den lokala polisen.
- Miss van Buren. - Vill ni ha en kopp kaffe?
General Mann är vid underrättelsetjänsten.
Ni har omringat dem väl.
- Har de slagit ut sambandet? - Nej, fälttelefonerna fungerar.
En cylinder har hittats vid Huntington Beach. Det är ett jobb för marinen.
- Några nyheter från utlandet? - Vi har kontakt med deras militärer.
De landar överallt. Santiago har fått två cylindrar.
De står utanför London. De är i Neapel.
Det har landat här och i Fresno. Två på Long Island.
- Landar de slumpmässigt? - Nej.
Enligt utländska källor har de någon slags plan.
Planen är okänd för oss. För när de börjar röra på sig-
- så kommer inga nyheter ut från det området.
Vi har fått rapporter om förstörelse, massakrer.
"Stad söder om Bordeaux utplånad av stråle."
"Ingenting finns kvar." Vad drar du för slutsats av det?
- Vi har bara sett deras värmestråle. - Våra senaste vapen stoppar dem.
Med slutsats av uppgifterna och fotot flygvapnet tog i natt-
- så är det där ledarskeppet.
Dess observationer vägledde de andra.
En landar, sen två, grupper om tre förenas magnetiskt.
Mina order är att inte göra nåt förrän de lämnar ravinen.
Det här är den enda platsen där vi lyckats binda dem.
Det som händer här blir vägledande för andra operationer.
När ett försvarsmönster utvecklats, rapporterarjag till Washington.
- Ni har grupperat era styrkor väl. - Vi spränger dem från jordens yta.
I gryningen börjar de säkert röra på sig.
Någonting rör på sig i ravinen.
Se efter.
Varelser från en annan värld.
- Är det en flygande maskin? - Nej.
Den svävar med hjälp av strålar. Nån form av magnetiskt flöde.
Det här är otroligt!
De måste hålla de motsatta polerna i balans och lyfta maskinen.
Avvakta eldgivning.
- Att skjuta är ingen bra idé. - Det är bra för övertalning.
Borde ni inte försöka kommunicera med dem först, och skjuta sen?
Målet är fastlagt.
Vi borde försöka få dem att förstå att vi inte vill dem nåt ont.
Ännu en maskin kommer ut!
De är levande varelser.
De är inte människor, utan från en avancerad civilisation.
Om de är mer avancerade än vi, så borde de stå närmare Skaparen.
Ingen har försökt kommunicera med dem.
Nu går vi in, onkel Matthew.
Jag har gjort allt jag kan här. Gå tillbaka du. Sylvia...
Jag tycker om dr Forrester. Han är en fin man.
Lystring: Var redo för eldgivning.
Vem är det där?
Vad håller han på med?
- Hejda honom! - Det är för sent. Han är för långt borta.
Om jag så vandrar i dödsskuggans dal, fruktarjag intet ont.
De har upptäckt honom.
Du smörjer mitt huvud med olja och låter min bägare flöda över.
Och jag ska bo i Herrens hus, evinnerligen...
- Ge dem vad de tål! - Eld!
Granaterna kommer inte igenom. De har ett elektromagnetiskt skydd.
De måste ha använt dödsstrålen när de utplånade den franska staden.
Föremål som utsätts för deras magnetiska kraft upphör att existera.
Lita på mig, general. Vårt försvar är verkningslöst mot dem.
Rapportera till Washington, och det fort!
Håll dem stången så länge det går.
Beordra alla att retirera till norr om tunnelbunkern.
Tillbaka! Nu får flygvapnet ta hand om de här figurerna.
Dr Forrester, ge er av härifrån. Tillbaka...
- Kan du inte flyga högre? - Luften är snart full av jetplan.
Läs allt om invasionen från Mars. De är i New York och Miami.
Strider utanför Los Angeles. Senaste nytt.
- Stanna, general. - Vad anser ni om situationen?
- Tror ni att vi kan hejda dem? - Jag har inte tid.
Släpp fram honom.
Som han slingrar sig, kanske vi inte hejdade dem. Jag har hört rykten.
Australien, Indien... Ingen har stoppat dem än.
- Om stan måste evakueras... - Många har redan gett sig av.
- Vi har mobiliserat bilar och bussar. - Röda korset står beredda.
Fienden står 5 mil utanför Los Angeles.
Än har de inte uppnått sin fulla styrka, men det är bara en tidsfråga.
- Washington är i telefon, sir. - General Mann.
Våra förluster var 60% trupper, 90% materiel.
Jetplanen anföll, men inga återvände.
Bombplanen sköts ned och deras bomber gjorde ingen nytta.
Deras elektroniska paraply är ogenomträngligt.
Forrester tror att de genererar atomkraft som inte behöver avskärmas.
Nåväl, sir. - Ge mig det snabbaste plan ni har.
Nu ska jag tala med reportrarna.
Generalen tar emot er nu.
Vi hörde att Forrester var med er. Vad anser han om saken?
- Fråga honom. Han är på Pacific Tech. - Nej, han har inte återvänt.
Vakna.
Nu måste vi ge oss av.
- Hur är det med dig? - Maskinen!
Den är borta. Vi befinner oss sydväst om Corona.
Det måste ha landat en cylinder här. Alla har evakuerats.
Det finns en bondgård där borta. Vi försöker hitta nåt att äta.
Vi klarar oss bra. Jag minns knappt närjag åt senast.
Det ser gott ut. Jag äter oftast på kaféer och restauranger.
- Bor du inte hemma? - Nej, på campus. Jag har ingen familj.
Jag har en stor familj, vi är nio stycken. Alla bor i Minnesota utom jag.
Jag har inga nära släktingar. Mina föräldrar dog närjag var liten.
I en stor familj måste man känna att man är del av något.
Ja, det är kanske därför jag känner mig så vilsen nu.
Vi ska ta oss härifrån. Oroa dig inte.
De dödar allt som rör sig.
Om de är dödliga, har de dödliga svagheter. De kommer att hejdas.
Jag har inte kunnat studera dem på nära håll.
Jag känner mig som en gång närjag var liten. Rädd och ensam.
Jag gick min väg. Jag har glömt varför.
Min familj och våra grannar letade efter mig.
De fann mig i en kyrka. Jag vågade inte gå in nån annanstans.
Jag stannade vid dörren och bad för att mina kära skulle hitta mig.
- Onkel Matthew hittade mig. - Jag tyckte om honom.
Han tyckte om dig. Jag skulle kunna gråta floder.
Men det ska du inte göra. Du är trött. Du har varit uppe hela natten.
Du kraschlandade, sov i ett dike... Vill du veta en sak?
Det syns inte på dig.
Ducka!
- Hur länge låg jag avsvimmad? - I timmar. Jag har varit så rädd.
De är utanför huset. Flera landade samtidigt.
En maskin står precis utanför huset.
Ett elektroniskt öga. Som en tv-kamera.
Det letar efter oss.
De kanske inte vet att vi är här.
De kan vara lika nyfikna på oss som vi är på dem.
De kanske vill fånga oss levande.
Ögat drar sig tillbaka.
Kan vi inte ta oss ut?
- Nånting rörde sig där ute! - Nu finns ingenting där.
- Det var en av dem! - Hur såg den ut?
- Jag såg inte mycket i mörkret. - Jag måste få en ordentlig titt.
- De har blockerat dörren! - Här också.
De har tryckt upp jord på utsidan.
Den här vägen leder upp på vinden.
Se upp!
Din halsduk.
Den är våt.
Blod...
Sluta. Sluta!
Vi måste försöka smita. Kom!
Marsianerna hade planerat landningarna med otrolig precision.
Fler cylindrar anlände från rymdens mystiska djup.
Deras vapen, fruktansvärda i sin kraft och komplexitet-
- skapade en våg av rädsla över världen.
Regeringar försökte koordinera sitt försvar med andra länders.
Indiens regering möttes i enjärnvägsvagn-
- medan miljoner strömmade mot den inbillade tryggheten i Himalaya.
Finländare, turkar, kineser och bolivianer kämpade ursinnigt.
Varje försök mot antagonisterna från rymden slutade i nederlag.
Marsianerna brände åkrar och skogar, och städer föll framför dem.
Människor drevs från sina hem. Flyktingströmmen blev en lavin.
En panikflykt, utan ordning eller mål.
Det var början på civilisationens fall, massakern på mänskligheten.
Djup tystnad föll över halva Europa när alla kommunikationer bröts.
När det sista fotot från Paris nådde den franska exilregeringen-
- fick de idén att använda jetplan som kurirer.
Med extra bränsle i stället för vapen-
- uppehöll de kontakten med Nordafrika, USA och England.
Marsianerna insåg de brittiska öarnas strategiska betydelse.
Britterna mötte modigt inkräktarna, men till ingen nytta.
När fienden närmade sig London, stannade regeringen kvar-
- och sammanställde all tillgänglig information-
- och skickade den via FN i New York till Washington:
Den enda återstående oansatta strategiska platsen.
Det är avgörande att förhindra att deras maskiner samlas.
När de gör det, använder de en märklig militär taktik.
De bildar en halvmåne, förankrar den i ena änden-
- och fortsätter framåt tills de rensat en kvadrant.
Sen förankrar de den motsatta sidan och vänder riktning.
De stormar fram och krossar allt som försöker undkomma dem.
Det förklarar varför kommunikationerna slås ut.
- Montreal är mörklagt. - Det är likadant på Stilla havskusten.
- Har ni hört nåt än? - Nej, ingenting från San Francisco.
- Här är fotot taget över Los Angeles. - Det är taget med sonarradar.
Det visar detaljer av marsianernas tillhåll.
Deras maskiner syns som runda fläckar.
Nyanlända cylindrar är avlånga.
Det ingår tre cylindrar i varje grupp, tre maskiner i varje cylinder.
Jag har sett tillräckligt.
Bara en sak kan stoppa dem. Vi har tvekat på grund av strålningen.
Nu har vi inget val. Washington godkänner att atombomben används.
Mål nummer ett blir den första landningsplatsen utanför Los Angeles.
Låt Pacific Tech övervaka bombfällningen.
Jag ser till att området evakueras.
Vi hinner anfalla innan kvällen. Vi spränger dem i bitar.
- Vi har letat efter dig. - Vi har gått halvvägs från Corona.
Miss van Buren, dr Grotzman, dr Pryor, James, Bilderbeck.
- Ska de använda atombomben? - Vi går in efteråt.
- Vad är det där? - Ett elektroniskt öga.
Deras ögon står som förebild. Det används som ett periskop.
- Det berättar om deras metaller. - Vi kan förstå deras optik.
- Väldigt intressant. - Och det här... en marsians blod.
Jag har aldrig sett blodkristaller som varit så anemiska.
De må vara högintelligenta-
- men jämfört med oss är de väldigt primitiva fysiskt.
Allting hos dem förekommer i grupper om tre.
Deras ögon har tre linser, tre pupiller. Starkt ljus skrämmer dem.
Solljuset på Mars är ungefär hälften så starkt som här.
Med moln och damm är det inte ljusare än vår skymning.
Fårjag be er kliva över hit, tack.
Vi har satt upp epidiaskopet för att visa vad marsianernas lins ser.
Kom litet närmare. Tack.
Så här ser marsmänniskorna oss.
Deras spektrum är förskjutet.
Deras färgabsorption skiljer sig från vår.
Låt oss se varför de var så nyfikna på er, miss van Buren.
- Det är dags att börja, mina herrar. - Kom nu.
- Vi analyserar deras blod. - Det kan ge några uppslag.
Du kan få så mycket marsianblod du vill när de släppt bomben.
Flygande vingen ska släppa den.
Tornet, det här är Flygande vingen, klar för start.
Ni har starttillstånd.
Önska oss lycka till.
Målet är maskinerna i Puentabergen-
- där fler cylindrar landade i går kväll.
Ett plan anger målet från 10 km höjd.
Bomben är 10 gånger kraftigare än någon som använts tidigare.
Ingenting liknande har exploderat tidigare. Vi ska stå ganska nära-
- men några observatörer kommer att befinna sig ännu närmare.
Hela världen väntar. Vår civilisations öde avgörs nu.
Vad som händer här avgör om vi ska leva eller dö.
Lystring! Fyra minuter till detonering.
Det måste vara flera miljoner uppe i bergen-
- som väntar på att få veta om de kan återvända hem.
Direkt kabelkommunikation uppehålls med Washington-
- men det finns ingen radiokontakt. Inte ens med bombplanet där uppe.
All radio är utslagen-
- så det jag säger nu är för framtidens historia - om det blir någon.
Framtidens historia, sa han.
Ja, om det blir någon.
Bilderbeck har beräknat hur lång tid det tar innan de tar över världen.
Misslyckas atombomben, kan mars- ianerna erövra jorden på sex dagar.
Lika många dagar som det tog att skapa den.
Lystring! Två minuter till detonation. Var beredda att ta betäckning.
Om ni saknar skyddsglasögon, vänd er om.
Kom ihåg att värmestrålningen och tryckvågen är farliga.
50 sekunder.
Där är planet.
40 sekunder.
Vi har siktat planet, sir.
- 30 sekunder. - Titta. Titta!
De använder de där skyddsblåsorna igen.
Lystring! Var beredda.
15 sekunder.
10 sekunder. 9, 8, 7, 6...
... 5, 4, 3, 2, 1.
Hallå? Vad ser ni?
Det är nåt som rör på sig!
De är helt oskadda!
Det hejdade dem inte.
Kanoner, stridsvagnar, bomber - det är som leksaker mot dem.
Det kan bara sluta på ett sätt. Vi är besegrade.
Nej... Inte än.
Washington har beordrat att alla städer ska evakueras om bomben misslyckas.
Nu beger de sig mot Los Angeles. Vi bekämpar dem till bergen.
Vi sätter vårt hopp till vad ni kan komma på.
Sex dagar, sa du. Sex dagar...
De jämnar staden med marken.
Vi upprättar ett fältlabb i Klippiga bergen.
- Vi ska försöka hitta deras svaghet. - Ett fåfängt hopp.
- Men det finns en chans. - Blodet kanske ger oss en ledtråd.
- En biologisk infallsvinkel? - Vi kan inte besegra deras maskiner.
Vi måste besegra dem.
Lystring, allesammans!
Marsianerna är på väg. Vi måste evakuera.
Ta med mat, vatten och klädombyte.
Alla vägar har markerats för att leda er till uppsamlingsläger i bergen.
Håll tempot!
Kom igen!
STILLA-HAVSINSTITUTET FÖR VETENSKAP OCH TEKNIK
- Gratzman, fick du med dig biotikan? - Nej, jag trodde du hade den.
Jag hämtar den. Ta skolbussen. Sylvia kör dig.
Låt mig komma upp, du får 500 dollar - 1000 dollar!
Pengar har inget värde längre!
Här kommer en lastbil!
Släng ut killen!
Sluta, era dårar!
Dårar!
- Fort, vi måste hejda dem! - Det finns ingen lag och ordning längre.
Det är likadant överallt.
De måste hejdas. Instrumenten!
Vänta!
Vi måste ha instrumenten. Det är vår enda chans.
Tog de lastbilen före mig? Såg du folket från Pacific Tech?
Jag vet inte. Folk slåss överallt.
- Tog de skolbussen? - Om de såg den, tog de den.
Det går inte att skaffa skjuts för pengar!
SKOLBUSS
Gratzman! Bilderbeck!
Sylvia!
- Du borde ge dig av härifrån! - Jag letar efter de från Pacific Tech.
- Det finns inga kvar här. - Vi kunde ha stoppat dem.
Mobben stal lastbilarna och slog sönder allt. De grävde sin egen grav!
Han är knäpp. - Hoppa in!
Skynda dig och hoppa in!
De hade en flicka med sig. Om jag kunde hitta henne...
- Hon är lite vilse. - Du ser också vilsen ut.
- Jag trorjag vet var hon är. - Det här är sista chansen att sticka.
Vi ber ödmjukt om din gudomliga vägledning, o Herre!
Fräls oss från den fruktan som hemsöker oss.
Från ondskan som tränger sig på oss.
Från skräcken som snart knackar-
- på porten till ditt hus.
O, Herre, vi bönfaller dig.
Skänk oss undret som är din gudomliga makt.
Gå inte, min son. Stanna hos oss.
Nej, jag letar efter någon. Hon ska vara i en kyrka, nära dörren.
- Forrester! - DuPrey, Bilderbeck! Är ni?
- Var är de andra? - Vi vet inte var de är.
Jag hamnade under vår lastbil.
DuPrey drog fram mig.
- Vad hände med Sylvia? - Vi såg henne inte mer.
I vår nöd bönfaller vi dig. Bistå och trösta oss i denna stund.
Käre Gud.
Sylvia!
- Här borta! - Sylvia!
Släpp fram mig!
Det är tyst. De har kanske gett sig av.
Någonting har hänt.
Den är död.
Vi bad alla om ett under.
Marsianerna hade ingen motstånds- kraft mot bakterierna i vår atmosfär.
När de andades vår luft, började mikrober ofarliga för oss, döda dem.
Slutet kom fort. Över hela världen stannade deras maskiner.
Efter människans misslyckande-
- dödades marsianerna och mänskligheten räddades-
- av de minsta ting som Gud i sin vishet placerat på vårjord.
Översättning: Olof Andersson